Стефан Фурнаджиев
Вървя по тротоарите накуцвайки…

chitanka.info

Вървя по тротоарите, накуцвайки,

от погледи улучен.

И, застанал срещу пътя,

зъбите зъзнат, ставите пукат.

Окадени свекърви са моите нощи,

децата ми — зелено въстание.

Пече ме юлска жарава.

Връхлита ме червената шевица на байряка.

Душат ме белите вампири на Марица.

Привличат ме сетивата на Балкана

като магнитни пръсти.

Наивно съм плакал до днеска.

Силен съм вече.

Мамо, давай ми бялата риза…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.